Тихонович
Новичок,
Федор
Иванович
Журавлев
ПОДЕЛИТЬСЯ СТРАНИЦЕЙ
История солдата
Хочу розповісти вам історію яку розповіла мені моя бабуся. Це історія про мого прадіда Івана Тихоновича Новичка. Він був звичайною людиною мав родину, улюблену роботу, працював водієм. Коли у 1941 році почалася війна мій прадідусь отримав повістку до воєнкомату і потрапив на фронт. На той час йому було 30 років. На війні мій прадідусь водив машину, підвозив снаряди на передову, допомагав витягати поранених з поля боя та відвозив їх до шпиталю. Весь цей час він знаходився під обстрілом , його машину неодноразово бомбували , але йому завжди щастило та він повертався неушкоджений . Мій прадідусь пройшов усю війну і закінчив її у 1945 році коли він брав Прагу. Ще один мій прадідусь Федір Іванович Журавльов теж воював. Під час війни він був танкістом. Коли радянська армія з боями відступала його танк підбили недалеко від Дніпропетровська під селом Голубівка. Мій прадідусь був тяжко поранений два осколки знаходилися у нього біля серця. Моя прабабуся Марія Архипівна знайшла його і сховала у себе у льоху. У період німецької окупації під страхом розстрілу вона ховала його і як могла лікувала. Рани прадідуся загоїлися, і при першій нагоді він пішов воювати. Але через 30 років у мирній час осколки дійшли до серця і мій прадідусь помер від цих поранень. Минули роки мої мама і тато пронесли пам'ять про моїх прадідусів, вони багато розповідали мені про них і я пишаюся ними. І ніколи не забуду того що вони зробили заради нас, нашого мирного майбутнього, бо доти доки буде жива пам'ять про них, про їхні подвиги і вчинки ми будемо цінувати мир.
Страница солдата создана "Бессмертный Полк - Днепропетровск"